Ska vi kyssas nu?
Vill du?
Att kyssas kräver totalt 34 ansiktsmuskler...
...och 112 posturala muskler.
Den viktigaste inblandade muskeln är orbicularis oris...
...eftersom den används för att vecka läpparna.
- Hanna, din galning! - Kan du berätta för din vän...
- ...att jag bara ville ha en kyss. - Hanna!
- Ska jag släppa honom? - Vad annars?
Ja, du ska släppa honom!
Jag tänker gå nu.
- Okej. - Det var trevligt.
Sophie, är det du?
Det är John Blund. Sov nu.
Herregud, de beter sig som kaniner. Vad pinsamt!
- På vad? - Du är helt otrolig.
Hej, mamma. Jag vet att du är besviken på mig.
Jag vet det. Jag är verkligen ledsen, mamma.
Men...jag kanske har hittat ett sätt att göra det bättre.
Jag är med i ett program nu. Ett program som gör barn starkare.
Det är ett amerikanskt program, väldigt vetensk...
Hur kom ni in i mitt hus, fröken Wiegler?
Jag söker Erik.
- Han sa att ni var död. - Då har du träffat honom?
Han skickade ett meddelande.
Var är Hanna?
Har ni egna barn, fröken Wiegler?
Jag gjorde några andra val.
Då kommer ni aldrig förstå hur det känns att förlora ett barn.
Att inte veta vad som hände.
Alla år av väntan.
Att stå och titta vid fönstret...
...och vänta.
Vänta...
Har ni sett henne? Hanna!
Kan ni berätta hur hon ser ut?
Som sin mor.
- Hanna? - Ja.
Var kommer du ifrån egentligen?
Leipzig. Jag bor i Leipzig.
Ska vi vara vänner så måste du vara ärlig mot mig. Det är reglerna.
- Är vi vänner? - Ja, jag gillar dig.
- Jag gillar att ha en vän. - Du är konstig, men jag gillar dig.
Jag gillar dig också. Det gör jag verkligen. Men...
...det finns saker jag inte kan berätta.
- Förstår du? - Ja.
Egentligen gör jag inte det.
Det finns människor som vill skada mig.
- Onda människor. - Jag förstår.
Och de kommer inte att ge sig. Så, för din egen säkerhet...
- Kan vi vara vänner ändå? - Jag vet inte.
- Jag vet ju egentligen inte vem du är. - Det är just det.
Det vet inte jag heller.
- Vad är det? - Det handlar om mig.
Jag vet vad DNA är, men jag begriper inte resten av det.
- Är du sjuk? - Jag känner mig inte sjuk.
- Vad är det för fel på dig? - Det är inget fel på mig.
Vad tänker du göra?
Jag ska åka till Berlin.
Jag måste möta pappa vid Wilhelm Grimms hus.
- Som i Grimms sagor. - Precis.
- Om du säger det så. - Sa jag nåt fel igen?
Ta det här. För att komma ihåg mig.
Det är ett vänskapsarmband.
Tack.
- Var är Hanna? - Du verkar barsk. Vill du ha te?
- Jag har redan druckit. - Vem är Hanna? - Flickan vi åt med i Marocko.
- Hon var här. Vi var ute igår kväll. - Hur kom hon hit?
- Är hon med sin far? - Nej, hon kom ensam.
- Vadå? - Alla uppfostrar ju på sitt sätt.
- Han förespråkar självständighet. - Hon är som en föräldralös!
- Kalla mig konservativ. - Knappast att du är.
Jag lovade henne skjuts till Lille. Vi ska väl dit?
- Jag har hittat frukost. - Det var äckligt.
Vi har honom. Vi har fångat Heller.
Hör du mig? Ta honom till Wiegler. Hon förhör honom.
- Sa hon det? - Det bekräftades för två minuter sen.
Marissa... Helvete!
Jag känner mig så hemma på landsbygden.
Staden kväver mig...
...känslomässigt, kreativt, andligt.
- Såna här platser för oss närmare Gud. - Gud?
Inte i nån monoteistisk mening. Buddha, Krishna, Guden inom dig.
Det du tror på.
Vad tror du på, Hanna?
Ingenting.
Är allt bra?
Jag tror det.
Jag vet inte om det stämmer att barnet kan höra mig-
-men på natten känner jag henne. Jag hoppas att hon hör mig.
Var det så här för dig, mamma? Jag tror jag vet hur hon ser ut.
Jag kan se henne när jag sluter ögonen. Jag hör henne röra sig i mig.
Är det löjligt? Jag tror det är en flicka.
Jag hoppas det.
- Erik hjälpte mig att göra banden. - Vad?
- För Guds skull, Lewis. - Hej, Marissa.
- Jag hörde att du var död. - Sa din lilla flicka det?
- Vad lyssnar du på? - Självhjälp.
Är du i behov av hjälp?
Det är så skönt att höra dig. Jag trodde aldrig att vi skulle få att prata.
- Du har henne inte. Så bra är du inte. - Erik, du är så flirtig.
- Teknikerna är på väg. - Du var en bra agent, Erik.
Sorgligt att se dig bli dum.
- Vad missade jag? - Jag kunde inte göra det längre.
Sakerna vi gjorde.
Ursäkta? Med Johanna?
Med alla. Med Hanna.
Varför komma tillbaka nu då?
- Teknikerna. - Jag ställde en fråga, Erik.
Är du kvar, Erik?
Rör dig. Res dig!
Fan...
Jag tror att vi är vilse, Hanna.
- Jag måste stanna. - Nej, gör inte det!
Jag ser inte kartan.
- Har vi stannat? Jag måste kissa. - Gå inte för långt nu, älskling.
- Du ska nog stanna här, Sophie. - Vad är det som händer, Hanna?
Var lugna.
- Är vi i Lille? - Nej.
Vad du än gör, följ inte efter mig. Lova att inte följa efter mig.
Jag lovar.
Tack för att du är min vän.
- Hanna! - Sätt fart!
Tysta!
Hanna?
Definitivt annorlunda. Avskild.
Jag vill tro att jag har ett samband med barn.
Att jag finner mig till rätta med dem.
Dagar som den här hatar jag verkligen mitt jobb.
- Det gör du säkert. - Det här är väldigt svårt.
Men ibland kan även barn vara dåliga människor.
- Sluta gråta. - Jag säger ingenting.
Känner du den här killen? Han känner dig. Din vän är i stor fara.
Jag vet ingenting.
Hon sa att hon bodde i Leipzig.
Gick på Klaus Kohle gymnasiet. Vännerna heter Rudy och Gunther.
Gillar tennis, och hunden heter Trudi.
- Hon ljög för er. - Absolut.
Hon verkade vilse, såg ut att behöva tas om hand.
Jag har nåt att visa dig.
- Lite uppfostran. - Det här är Hannas biologiska mor.
För 15 års sen sköts hon ihjäl av Hannas far under en campingtur.
Vill du se vad som finns inuti?
- Säg "snälla" - Snälla.
Visst gillar du henne? Det är lugnt. Jag berättar inte för nån.
Hon är väldigt vacker.
- Var är hon? - Säg det.
- Är hon i mycket trubbel? - Av den värsta sorten, raring.
Några väldigt onda män söker henne, så jag måste hitta och skydda henne.
Vill du att hon ska råka illa ut?
Nej.
Hon ska till Berlin. Till Wilhelm Grimms hus.
För att träffa sin pappa.
Hanna. Kom in, kom.
Den här vägen.
Jag har väntat länge på dig.
Vad har Erik berättat om mig?
Wilhelm Grimms hus, Stephan- strasse 260, 10559 Berlin, Tyskland.
Var det allt? Han sa inget om min magi?
"Klaus 09/05. Var där på tisdag. Erik."
- Vad är det för dag? - Det är idag, min kära. Kom.
Sätt dig.
Du är hungrig.
- Våfflor. - Kan jag få ett?
Ett ägg? Självklart.
Du får äta vad du vill, min kära. Min sko.
Jag hade nästan glömt.
En present.
Till mig?
Du behöver ett nytaget foto. Men annars är allt okej.
Varför behövs ett papper för att visa vem jag är?
Inte du, kära vän. Men alla vi andra behöver papper och datorer-
-för att inte behöva fråga folk om namn eller se dem i ansiktet.
Du har ett fint ansikte. Du ser precis ut som din far.
Du går som han också.
- Sådär går inte jag. - Jo, det gör du, min kära.
Kände du min mor också?
Naturligtvis.
Hon var en sångerska. En fantastisk sångerska.
Sjunger du?
- Pappa... Erik lärde mig aldrig. - Stackars barn.
Han har verkligen hindrat dig från allt underbart världen har att erbjuda.
Ingen magi.
Ingen musik.
Jag lär dig.
Är det han?
Gå till övervåningen, min kära. Skynda på.
- Goddag. - Parken är stängd, pojkar och flickor.
Var är Erik?
Han vet inte mycket. Eller så är han en väldigt bra lögnare.
Han kände Johanna. Lite delar ur programmet.
- Vad vet han om flickan? - Han tror att Erik är pappan.
- Alla tror att Erik är hennes far. - Det är gulligt.
Ja? Det här är Marissa Wiegler.
- Walt, jag kände inte... - Lewis är död.
Var inte det viktigt att berätta? Varför har du inte ringt in det?
En man. Under en dag.
Vi förlitade oss på dig med en lovande agent...
Ja, ja. Alla gillade Lewis.
- Sen lämnade du en brottsplats, agent. - Han sköt genom dörren, Walt.
- Från och med nu slutar du uppdraget. - Nej, det gör jag inte.
- Jag är väldigt nära... - Din karriär står på spel.
Nåja. Det är bra.
Nej. Lyssna... Walt!
"störning"
"ingrepp i mödrars livmoder"
"SAKNAD POJKVÄN MISSTÄNKT"
Heizingers byggnad.
- Hej, chefen. - Då åker vi till mormoderns hus.
Har du sett henne? Hanna!
"SÖKES"
Sätt dig.
Är du min far?
- Sätt dig, Hanna. - Är du min far?
- Snälla, sitt. - Är du?
Hanna... Naturligtvis är jag din far.
- Jag uppfostrade dig. - Men Marissa sa... Ljug inte för mig.
Jag är din far. Jag har varit med dig hela ditt liv.
- Behandlat dig som eget kött och blod. - Men jag är inte ditt kött och blod.
Är jag onormal? Var föddes jag?
Berätta sanningen.
Du föddes på ett forskningscentrum. Landsbygden i Polen. Gelinka.
- Vad var det för forskning? - De tog befruktade embryon-
-och gjorde små förändringar för att förbättra dem.
För att minska rädsla, medlidande, för att öka muskelstyrka...
...förbättra sinnen. Allt för att skapa en bättre soldat.
Den perfekta soldaten.
Jag rekryterade din mor på en abortklinik.
Jag rekryterade tjugo kvinnor på samma sätt.
- Fanns det andra barn? - Ja.
När du var två, stängde Marissa Wiegler ner hela programmet-
-och all den här forskning...avbröts.
Förstår du?
Jag älskar dig, Hanna. Det måste du veta.
För att jag är ett missfoster?
Nej.
För att du är mitt barn.
Vi är inte färdiga här.
- Sluta nu. - Låt mig gå!
Sluta nu.
Hanna! Snälla, Hanna!
Jag försökte förbereda dig för hur ditt liv skulle bli.
Du förberedde mig inte för det här.
Spring.
Spring!
Kan du inte bättre?
Spring, lilla grisen!
Varför nu, Erik?
Barn växer upp.
Mr Grimm!
Hanna!
Jag är här nu, Hanna.
- Oroa dig inte, hjärtat. - Nej! Kom inte närmare.
Hanna, jag kan hjälpa dig.
Snälla.
Jag vill inte skada nån mer.
Jag vill bara prata.
Det är över nu, Marissa.
Låt mig gå.
Hanna!
Gå inte ifrån mig, unga dam!
Jag missade precis ditt hjärta.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND och EM
www.SweSUB.nu - För bättre texter